Guatemala je krajina nesmiernych prírodných krás a skutočnou klenotnicou tradičných indiánskych zvykov a kultúrnych pamiatok. Nádherné sopečné jazero Atitlán, indiáni v tradičných krojoch.
Koloniálna perla - mesto Antigua, svetoznáme mayské pamiatky v Tikale uprostred zelenej džungle, kde možno navštíviť sedem pyramíd, nádherné sopečné jazero Atitlán a indiáni v tradičných krojoch. Guate, ako ju skrátene nazývajú domáci, má ale aj odvrátenú tvár v dlhotrvajúcej občianskej vojne, ktorá skončila len pred necelými desiatimi rokmi a vyžiadala si desaťtisíce obetí. Stopy po smutnej minulosti vidno dodnes najmä v podobe veľkej chudoby. Typický Guatemalčan je napriek tomu veselý, optimistický, hlučný a ako to už v latinskej Amerike býva, nedajbože aby ste sa spoľahli na jeho „čestné slovo“.
Zlaté zuby a mladé mamičky
Popri týchto charakterových vlastnostiach sa na Guatemalčanoch nedá nevšimnúť vysoká koncentrácia zlatých zubov. Mnohí z nich majú v ústach minimálne niekoľko gramov zlata, ak nie rovno celý chrup. Zlato je tu dodnes považované za najvodnejší materiál pre umelé zuby a navyše ide o stále aktuálny módny hit a záležitosť prestíže. Navyše, ak by sme zmýšľali pragmaticky, ide asi o jediné bezpečné miesto kam v pohnutých časoch schovať drahocenný majetok...
Do očí bijúce je aj množstvo mladých mamičiek. Hádam šestnásť, sedemnásť ročné dievčatá s bábätkom sú úplne bežným javom. Na druhej strane treba podotknúť, že veľmi často vidno aj pravý opak. Dieťa v náruči na prvý pohľad starej ženy. Len ťažko však odhadnúť vek guatemalských seňor. Najmä ak ide o etnické indiánky. Pokým v mladosti vynikajú prirodzenou krásou, štíhlymi postavami a súmernosťou tváre, s pribúdajúcim vekom sa ich výraz mení. V chudobných indiánskych dedinách ani nechyrovať o kozmetike, zdravej výžive a často ani modernej hygiene. To sa po rokoch prejaví na slnkom zvráskavenej tvári, mozoľnatých rukách a zaokrúhlenej postave. Samozrejme, výnimkou sú husté čierne vlasy, ktorými sa môžu pochváliť aj vyslovené starenky.
Blázinec na cestách
Samostatnou kapitolou sú guatemalskí šoféri. Dnes už chápem, prečo v celosvetových štatistikách nehodovosti vedu práve stredoamerickí piráti ciest. Desaťtisíce zánovných áut a totálny chaos bez náznaku rešpektu dopravných predpisov. Tak by sa dala charakterizovať dopravná situácia v krajine. Šialená premávka, krik a trúbenie vyvoláva v bežnom Európanovi pocit absolútnej beznádeje a dezorientácie. To ale rýchlo pominie. Stačí, ak sa postavíte na okraj cesty a v momente na vás vyvolávajú desiatky nadháňačov z okoloidúcich autobusov. Netrafiť do cieľa sa tak prakticky nedá.
Namiesto autobusov, aké je bežne vidno u nás sme cestovali vo vyradených amerických školských busoch. Vynikajú výnimočne malými lavičkami a nízkym stropom. Ak je priemerný vzrast Guatemalčanov 170 centimetrov, ešte to možno pochopiť. Pre vysokého chlapa ide o skutočne obmedzení priestor. Sedeli sme bokom, s pokrčenými kolenami, keď k nám prišiel sprievodca a volal: „Arriva, arriva“. Posunkami naznačil nech sa posunieme, na sedadlách sa vraj sedí po troch. To znelo neuveriteľne, no ako sa ukázalo neskôr, v skutočnosti sa sedí aj po štyroch. Navyše, v tak preplnenom priestore nemajú Indiánky problém kojiť svoje deti. Vrcholom bola cesta do mestečka Chichicastenango na náhornej plošine v južnej časti krajiny. Keďže „Chichi“ je miestom pravidelných trhov, kde sa schádzajú remeselníci a obchodníci z celého okolia, v trhové dni tu možno zažiť dokonalý blázinec. Zapchané úzke uličky, manévrujúce autobusy, pobehujúci indiáni v pestrofarebných krojoch a vykrikujúci nadháňači do autobusov. „Guate, guate, guate“, vyvolávali z plného hrdla nadháňači smerom do hlavného mesta Guatemala City. „Tiqua, Tiqua, Tiqua“ volali zase z druhej strany cesty na ľudí cestujúcich do nádherného koloniálneho skvostu Antiqua. O tom však treba povedať trochu viac...
Láva, zemetrasenie a „Chichi“
Antiqua bola postavená začiatkom 16. storočia a svojho času bolo jedným z troch najvýstavnejších metropol španielskeho zámorského impéria. Ani dnes nezaostáva za svoju povesťou a v uliciach možno stretnúť stovky turistov. Miestne jazykové kurzy španielčiny patria k najlacnejším na svete, čo využíva množstvo zahraničných študentov a pohľad na mohutnú sopku Aqua, ktorá sa týči priamo nad mestom zanecháva nezabudnuteľný dojem. Práve prítomnosť sopiek sa stala Antique osudná. V roku 1773 zničilo mohutné zemetrasenie drvivú väčšinu stavieb, čo možno dodnes vidieť na zakonzervovaných ruinách viacerých kostolov a katedrál. Hoci sa zachoval len zlomok z bývalej slávy a pompéznosti tohto koloniálneho skvostu, mnoho historických domov sa podarilo zrekonštruovať a v súčasnosti sú citlivo prerobené na štýlové reštaurácie alebo hotely.
Historický duch tak badať v uliciach mesta skutočne na každom kroku. Veď kde inde na svete máte možnosť sedieť pri návšteve obyčajnej cukrárne alebo čistiarne na dvesto ročnej vyrezávanej stoličke? V Antique áno, tá je starožitnosťami priam preplnená. Navyše, nikde inde na svete som nevidel tak nádherný Mcdonald ako práve tu, umiestnený do koloniálnej budovy zo 16. storočia.
Antigua je ideálnym východiskovým bodom na dobrodružný výlet k činnej sopke Pacaya, vzdialenej od mesta asi hodinu autom. Vulkán síce väčšinu roka drieme, občas však príde ku skutočným erupciám. Vtedy je celé okolie zahalené do sopečného prachu a po úpätí kopca tečú žeravé rieky horúcej lávy. Je to nádherné, no miestami dosť nebezpečné divadlo. Tečúca láva, sírnaté výpary a ostrý vietor, dokážu byť pre nepozorného návštevníka životu nebezpečné.
Vráťme sa do Chichicastenanga. Skutočným adrenalínovým dobrodružstvom bola už samotná cesta do tohto horského hniezda. Po uzučkých, kľukatých serpentínach stúpajúcich neraz v tých najneuveriteľnejších sklonoch. Pohľad do šoférovej tváre v spätnom zrkadielku neveštil nič dobré. Nedbal na plné čiary, zákaz predbiehania, protiidúce vozidlá. Nedbal na nič.
Zarastená tvár lemovaná nedbalo rozcuchanými čiernymi vlasmi pôsobila ľadovo pokojne a bolo jasné, že šofér si práve dopĺňa dávku adrenalínu chýbajúcu z niekdajšej gerilovej vojny. Keď sme celí roztrasení vystúpili uprostred pestrofarebného blázinca domorodých predavačov, akoby nám spadol kameň zo srdca. Samotné Chichicastenango je čarovné miesto, na ktoré sa nedá zabudnúť. Centrom duchovného života je miestny kostol Iglesia de Santo Tomás z roku 1540. Prebiehajú tu významné duchovné obrady, kde sa plynulo mieša pôvodná viera s kresťanskými prvkami. Pred vstupom je zvykom hodiť obetný dar do ohňa na strmých schodoch alebo zapáliť kadidlo v deravej plechovke. Keďže tento rituál dodržiavajú skoro všetci návštevníci vchod do „iglesie“ je stále zahalený do tmavého dymu.
Obchodný ruch sa tak mieša s tradičnou duchovnou atmosférou a bežný návštevník akoby sa miestami ocitol na trhu v časoch starých Mayov. Možno tu kúpiť indiánske výrobky od výmyslu sveta, pričom nejde len o gýčové napodobeniny a suveníry pre turistov.
Praktické rady:
- Hoci je Guatemala krajinou v blízkosti rovníka, nezabudnite si zobrať turistické topánky s pevnou podrážkou. Nezaobídete sa bez nich pri návšteve pralesa, sopiek a horského terénu. Veľkosti topánok bežné u nás totiž v Guate prakticky nedostať! - V krajine sa nachádza množstvo jazykových škôl španielčiny, ktorých cena sa pohybuje okolo 100 dolárov týždenne vrátane ubytovania a stravy. Ak máte záujem o zdokonalenie tohto jazyka, Guatemala je tým správnym miestom.
Skúsenosti:
- Pri hľadaní vhodného ubytovania dajte vždy prednosť hotelom s európskymi alebo americkými majiteľmi. Komfort takéhoto ubytovania je v porovnaní s domácimi nepomerne lepší, bez problémov sa dohovoríte a zaručene dostanete kvalitné a „spoľahlivé“ jedlo. - Hádam žiaden turista nevynechá návštevu mayských pyramíd v Tikale. Tu treba upozorniť, že v samotnom Národnom parku je ubytovanie obmedzené a nepomerne drahšie. Vhodným východiskovým bodom je približne 50 km vzdialené turistické centrum vo Flores, odkiaľ jazdí do Tikalu každý deň množstvo autobusov.